Herre, vi överlämnar din son-
överste George Herbert Merryweather till jorden.
Jord till jord.
Aska till aska.
Stoft till stoft.
Det Herren ger, tar han också bort.
Hjälp oss, Herre, hela dagen lång genom detta mödosamma liv-
tills skuggorna blir långa och kvällen kommer.
Det bråda livet tystnar och livets feber är över.
Fröken Merryweather.
"Överste George Herbert Merryweather, London: sista vilja och testamente."
Förlorade han allt?
Huset också?
Nej, far kan inte ha varit i London.
Han skrev att han skulle komma hem. Han hade inte kommit utan...
Er far lämnade denna bok till er.
Som ert arv.
"Moonacre-dalens urgamla krönikor."
Jag vet att det är svårt.
Men jag är säker på att din far...
...älskade dig.
Han bara...
Och alla måste prova sina egna vingar någon gång i livet och...
Fröken Heliotrope, jag mår bra. Verkligen.
Ja.
Det var en gång en fulländad tid för många hundra år sedan-
-då den gamla magin fanns kvar i Moonacre-dalen.
Då fanns en ung kvinna vars hy skimrade svagt som en stjärnas-
-och vars hjärta var rent som månsken.
Så modig och god var hon-
-att hon älskades av naturen som vore hon dess egen dotter.
En ödesdiger natt välsignade månen henne med en märkvärdig gåva-
-som skulle förändra dalens magi i evighet.
Månpärlorna.
Efter den dagen kallades hon Månprinsessan.
Två gamla familjer levde i endräkt i utkanten av dalen.
De delade naturens rikedomar.
de Noir-klanens dotter, Månprinsessan-
-blev kär i och skulle gifta sig med sir Wrolf Merryweather.
Hennes far sir William de Noir välsignade föreningen-
-genom att ge paret ett sällsynt svart lejon.
Till min dotters brudgum.
Tack, far.
Sir Wrolf gav sin brud en enhörning-
-som hade lockats upp från havets vilda vita hästar.
Bara ett så vackert och rent djur kan vara en månprinsessas följeslagare.
Med hjärtat sprängfyllt av lycka-
-visade månprinsessan de magiska pärlorna för de båda familjerna.
Födda i djupet i havets mitt-
gavs dessa pärlor till oss av Moder Natur själv-
med löften om omätliga rikedomar till oss alla.
Titta. De har en unik kraft.
De kan visa sanningen i människors hjärtan.
Det talades om pärlornas kraft-
-som kunde uppfylla alla önskningar-
-både goda och onda.
Adjö, fröken Merryweather. -Adjö.
Adjö. -Ni torde vara Maria Merryweather.
Min herre?
Fort!
Frun...
Iväg nu!
Adjö. -Fröken.
Fröken Heliotrope? -Maria.
När din kära mor dog lovade jag henne dyrt och heligt att ta hand om dig.
Så jag överger dig inte nu.
Om du ska bo hos din farbror under landsbygdens hårda villkor-
så ska jag vara där med dig.
Var är mina koltabletter?
Det här botar inte mina magbesvär.
Jag är min mages martyr.
Hur ska jag kunna bo på landet? Det är ju fullt av...
...landsbygd.
Maria, bara en sak kan rädda oss nu.
Klassiskt fransk broderi.
Vad står på? Är vi framme?
Är han döv eller nåt?
Mannen är uppenbarligen ett fån.
Kolla henne! Kolla tanten!
Titta i hennes fickor!
Vilka var de? Vad ville de? -Oroa dig inte, kära du.
Sir Benjamin skyddar oss.
Mina damer.
Välkomna till Moonacre.
Olyckliga omständigheter. Så är det nu.
Inget kan göras åt det.
Trevligt att träffas, farbror.
Fröken Heliotrope?
Sir Benjamin, vilken resa vi fick.
För knappa timmen sen antastades vi av en hop banditer.
Snälla ni, jag får lyssna på er fängslande historia en annan gång.
Han heter Wrolf. Vissa tycker att han är skrämmande.
Han kan döda i ett nafs.
Men du är en Merryweather.
Han kommer högst troligen inte att bita dig.
Fröken Heliotrope, ert rum är där inne till höger.
Tack, sir Benjamin.
Kom, Maria. Ditt rum ligger säkert intill mitt.
Nej, Marias rum är uppe i tornet. -Men, farbror, jag...
Du vill kanske syna ditt rum innan du rynkar på näsan åt det.
God natt, farbror!
Angenämt...!
Vad i all världen är det här?
Nej, nej.
Nej, jag tror inte det.
Unga fröken, vi äter frukost där inne.
Var fick du den här ifrån? -Far lämnade den till mig.
Det fick han inte. Den hör hemma här.
Men den är min!
Fröken Heliotrope, säg att han inte kan ta fars bok ifrån mig.
Maria? Du milde! Var är din självbehärskning?
Han kan inte gå runt och tro...
Lugn, han har den i säkert förvar åt dig.
Sätt dig nu och ät din gröt.
Det där är frökens frukost.
Maria, du måste smaka på denna utsökta fiskpytt.
En rätt bäst avnjuten i tystnad. -Intressant.
Farbror borde ge tillbaka min fars bok till mig.
Ni har verkligen en duktig kokerska. Har ni haft henne länge?
Ingen kvinna har satt sin fot i detta hus på åratal.
Och tystnaden har varit underbar.
Denna lantmat gör underverk för mina väderspänningar.
Gudars skymning! Kan man inte få äta i sitt eget hus i tystnad?!
Berätta, farbror. Varför bjöd du in så irriterande, bullriga kvinnor-
till ditt trevliga, tysta hus? Jag vill så gärna veta.
Min oduglige bror dog skuldsatt och då var min lott att ta emot dig.
Han var en feg odåga.
Sir Benjamin! -Hur vågar ni säga så?!
Min far var överste! -Ja.
Han var skyldig halva regementet.
Han stred för sitt land. -Och mötte döden i en spelhåla.
Lånade pengar för ofta av fel människor.
Han ville inte ha några pengar av mig, eller hur?
Den jäkla token och hans stolthet.
Du är en Merryweather, Maria, och hör hemma här på Moonacre.
Så är det nu. Inget kan göras åt det.
Biblioteket är privat och mitt kontor är förbjudet.
Och här inne...
Östra flygeln - stängd. Västra flygeln - förbjudet område.
Angående överfallet i går... Kan inget göras?
Jo, håll lilla näsan därifrån. -Hur sa?
Håll dig bara borta från skogen. -Men varför? Vilka är de?
Det finns ett rövarband i skogen. de Noir-klanen.
Som de Noir i boken? -Nej, de här finns på riktigt.
Tjuvjägare, banditer, plundrare - hela högen.
Mina damer, det här borde passa era behov.
Det här blir damernas klassrum.
Digweed! Hämta min piska.
Jag ska väl inte... -Hon kan inte rida, va?
Det är ett medicinskt faktum att kvinnor inte ska rida.
De är opålitliga och argsinta djur.
Kära nån. -Det där är hästäpplen, fröken.
Jag tror att det vore lämpligt för mig att dra mig tillbaka nu.
Lugn, tösen. -Var rädd om dig, kära Maria.
Kom, Maria.
Varje Merryweather kan rida. Vi har det i blodet.
Det här är Perriwinkle. Hon är lite livlig, men en trogen springare.
Håll bara ut handen.
Jag lovar. Den kommer att sitta kvar på frökens handled.
Ser fröken? Hon vet.
Du och Perriwinkle drarjämnt. -Ja, farbror.
Hon är lite livlig.
Vi borde rida tillbaka. Det börjar bli sent.
Vi täcker över det. Det blir regn.
Jag njuter så. Fårjag stanna ute lite till?
Om du lovar att stanna inom Moonacres gränser.
Jag kan bara garantera din säkerhet om du håller dig borta från skogen.
Jag är hemma om en liten stund och Perriwinkle tar hand om mig.
Nåväl.
Kom, Atlas. -Adjö, farbror.
Vad är så speciellt med skogen?
Du stannar här.
Stackars liten. Vem gjorde så här med dig?
Hur öppnar man den?
En fälla, två fångster. -Vad vill du?
Typiskt flickor. Fånga ett djur och de ska hjälpa.
Jag vet vilka ni är. Ni är banditer och plundrare.
Du! -Du följer med oss nu.
Min far vill så gärna träffa dig.
Djävulshunden! -Robin, vi sticker!
Tack. Din gamla djävulshund.
Kom, lilla vän. Jag tar med dig hem.
Robin, det är din far!
Vad harjag gjort för att förtjäna en sån jämrans träskalle till son?
Jag hoppas att Perriwinkle gav dig en lärorrik rundtur.
Jag...jag har en skadad hare.
Det är en sällsynt Moonacre-kanin.
Ett mycket vackrare, modigare och lugnare djur.
Och nu är hon ditt ansvar.
Med ditt djurkunnande tvivlarjag på att hon överlever natten.
Håll dig borta från skogen, barn.
Du milde! Se på din...
...klänning.
Jag säger då det...
Det är nåt som lever i din hätta.
Fröken Heliotrope, lugna ner er.
Det här är en Moonacre-kanin.
Ett vackert, modigt och lugnt djur.
Jag ska ta hand om den.
Och jag ska kalla henne Serena.
Farbror.
Du och jag har saker att diskutera.
Konstiga saker händer i huset.
Vem lämnar klänningarna och kexen i mitt rum?
Stjärnorna i mitt tak rör sig. Det är en mystisk vit häst där ute.
Huset faller sönder. Saker dyker upp, saker rör sig. Flygeln spelar själv.
Jag har aldrig sett ett kök, så var kommer all mat ifrån?
Slutar du nånsin att fråga?
Farbror, jag...
Sätt dig, kära du.
Vart ska vi?
Marmaduke Scarlet, alla kockars kock.
Till er tjänst, lilla prinsessa.
Hur gjorde du det? -Plocka lite körvel till mig.
Seså, inte vela eller söla.
Jag vet nog inte vad körvel är. -Strunt samma.
Jag tar det.
Är det du som lämnar mjölk och kex till mig?
Luftig havre och frukt så söt blir tillsammans en hälsosam gröt.
De senaste dagarna har jag börjat komma ihåg allt igen.
Måndamms-sufflé. Astral-maräng.
Jag har återfått min livsglädje!
Herr Scarlet, stå stilla lite grann.
Nån i huset måste kunna besvara mina frågor.
Lilla prinsessa, en smula magi har kommit tillbaka till dalen.
Ni har tydligen inte läst ut boken.
Boken? Fars bok? Men min farbror tog den ifrån mig.
I biblioteket, bortre delen, hittar ni en klen skrift.
"Hemliga dörrar och privata skåp."
Kanske en bit stjärnkikarpaj medan ni studerar?
Månprinsessan trodde verkligen på allas godhet.
Men männen visade snart girigheten i sina hjärtan.
Var och en ville väldigt gärna själv komma åt pärlans kraft.
Vi är de utvalda.
Dessa pärlor kommer att stanna hos de Noir-klanen för evigt.
Far, vi... -Kom, bli min.
Låt Moonacre bli ditt hem och jag din familj.
Tala sanning.
Med kraften i dessa pärlor kan jag själv göra anspråk på hela dalen.
Nej. Tillsammans. Tillsammans kan vi härska i dalen.
Dessa pärlor tillhör ingen människa. De tillhör naturen.
Ge mig dem! -Nej, mig!
Nej, nej, jag ber er. Låt inte era hjärtan styras av girighet.
Förrådd av dem hon älskade mest använde månprinsessan sin kraft-
-och kastade en förskräcklig förbannelse över dem alla.
Hör mig! Ni har försmått naturens gåvor-
och ska få lida för det! Naturen kommer att hämnas-
och förbanna denna dal!
En dag ska en renhjärtad gå ibland er-
och om hon inte hörs-
när den femtusende månen går upp ur havet-
ska denna dal störtas i evigt mörker!
Månpärlorna försvann den dagen. Var de var förblev en hemlighet.
Marmaduke, huset, dalen - allt är...
Förbannat?
Ja, minsann.
Se dig omkring. Allt faller i bitar.
Ända sen den hemska dagen har de två familjerna varit uppfyllda-
av stolthet och blint hat.
Och den enda som kan bryta förbannelsen...
...är en riktig månprinsessa.
Månprinsessan? Men hon levde för hundratals år sen.
Legenden berättar om en liten vit häst, en mystisk följeslagare.
En beskyddare, ett magiskt djur.
Osynlig, sägs det, för alla utom en riktig månprinsessa.
Menar du attjag ska vara detta?
Ska jag häva förbannelsen?
Alla känner till legenden. Friden kommer inte tillbaka-
förrän pärlorna ges tillbaka till havet och familjerna återförenas.
Det är rent vansinne.
Tiden är snart ute.
Fem tusen månar för att ställa allt tillrätta.
Sluta. Jag vill inte höra ett ord till.
Ni är alla galna!
Trehundra åttiofyra år.
Gånger tretton månar per annum.
Plus...
...sju månar för i år.
Det är...
Det blir...
...fyra tusen niohundranittionio.
Serena, nästa måne som går upp blir den femtusende månen.
-Alla känner till legenden. -Pärlorna tillhör ingen människa.
Femtusen månar för att ställa allt tillrätta.
Du är en Merryweather.
Vi är de utvalda.
-Håll dig borta från skogen. -Friden kommer inte tillbaka.
Hämnd!
Jag måste härifrån, Serena.
Jag vill inte ha mer med det att göra.
Fröken Heliotrope tar väl hand om dig.
Skynda på.
Vem är du?
Du ser ut precis som kvinnan på målningen.
Följ med.
Stig in!
Din stygga igelkott. På min favoritstol igen?
Din buse.
Var snäll och stilla. Inga hastiga rörelser, så blir hon inte så rädd.
Jag ska försöka. -Jag pratade med ormen.
Jag räddar så många skadade djur som jag kan.
Är du L:et som broderats på alla konstiga klänningar i mitt rum?
Ja, det ärjag.
Jag heter Loveday.
Nävor vissnar och dör.
Rosmarin botar skälvan.
Vår tid närmar sig sitt slut, kära du.
Månen älskar oss inte i evighet.
Du såg något, va? Berätta vad du såg!
Jag måste gå. -Nej, nej, nej.
Förlåt. Jag har skrämt dig, va?
Jag är inte van vid gäster.
Och jag vill att vi blir vänner.
Det är inte lönt. Din far försökte också rymma.
Men man kan inte gömma sig.
Han skickade hit dig för att han älskade dig och Moonacre är ditt hem.
Du och jag är likadana.
Förutom...
Förutom?
Därjag misslyckades kan du lyckas.
Min farbror sir Benjamin då? Kan inte han hjälpa till?
Nämn aldrig den mannen för mig igen. Förstår du det?!
Ditt förflutna ligger bakom dig.
Din framtid väntar dig, om du vill det.
Du bestämmer.
Jag vill hjälpa till, men vad ska jag göra?
Hitta pärlorna. Ingen vet var de är. De beskyller varandra för stölden.
Det är bådas fel. de Noirerna tog kistan-
och vi måste ha nyckeln.
Nyckeln!
Nu till kistan. Du måste föra mig dit.
Vart? -Dit där de Noir-klanen bor.
Jag kan inte... -Där är det.
Loveday, mår du bra?
Förlåt. Jag kan aldrig återvända dit.
Loveday? Loveday!
Kom nu!
Se på dem.
Det blir synd om er.
Jag tänker röva bort flickan.
Gå inte nära Moonacre. Huset är förbannat.
Enligt ryktet går hon raskt mot undergången.
Släpp mig!
Vad snällt av dig att komma, månprinsessa.
Och vad är det här?
Hon har gett oss den försvunna nyckeln.
För att de ruskiga de Noirerna har haft månpärlorna här hela tiden.
Visst har vi?
Det ärju sant, eller hur? Din förfader stal dem.
Min förfader?
Kanske, prinsessa, skulle jag presentera er.
Maria Merryweather, den sista månprinsessan.
Sir William.
Den allra förste Coeur de Noir.
Pärlkistan.
Och du gav oss snällt nog nyckeln.
Ni har gömt dem! -De var aldrig där, jänta!
Din usla Merryweather-familj tog dem.
Innan han lyfte upp kistan.
De stal pärlorna.
Men snart går den sista månen upp-
och de tjuvaktiga Merryweatherna kommer att straffas.
Och nu när vi har dig här kan ingen göra nåt för att stoppa det.
Äntligen blir hela dalen vår.
Och de Noirerna får till slut stilla sin hämndlystnad!
Låt mig vara ifred, drummel!
För en i din sits är ditt mod beundransvärt.
Jag sa ju att hon var käck, Robin. -Din häxa!
Lås in henne! -Ska bli.
Välkommen till ditt nya hem. Du kan bli vän med kackerlackorna.
Dröm sött.
Kom, vi går. - Vakta henne. Hon är hal.
Var är flickan? Otroligt.
Helt oansvarig. -Oansvarig.
Fullkomligt dumdristig. -Dumdristig.
Den här klänningen...!
Kom tillbaka, din lilla häxa! - Hon rymmer!
Kom tillbaka!
Stoppa henne! Låt henne inte smita!
Prinsessan...
Vad ska du göra nu?
Efter henne!
Hon hittar aldrig ut ur skogen.
Hon kan inte ha kommit ända hit. -Nej, vi försöker norrut.
Hitta henne!
Jag vill att hon ska dö. Hon får inte häva förbannelsen.
Deras död är vår seger.
Dumma flicka. Du skulle ha stannat där du var.
Kom!
Hitåt!
Åh, Wrolf. Wrolf.
Fort. Hittar du hem?
Den där djävulshunden kan inte skydda dig i evighet!
Då är fröken Maria hemma, herrn.
Farbror Benjamin, fröken Heliotrope. Jag har något otroligt att berätta.
Var är dina...
Fröken Heliotrope! -Jag mår alldeles utmärkt.
Men var är dina kläder, kära du?
Hur vågar du komma hem så här och så sent?
Förlåt, du anar inte vad som hände.
Jag var i skogen och... -Förbjöd jag inte skogsbesök?
Jo, men jag kan berätta så mycket. -Gå upp nu och snygga till dig!
Men... -Gör som du är tillsagd!
Du är inte min far.
Maria, kära du...
Maria, öppna dörren.
Hör på.
Det är möjligt att jag var lite för sträng förut.
Men du var borta så länge utan att säga något till oss.
Jag...vi...fröken Heliotrope var utom sig av oro.
Jag vet att...
...även om kvinnor och jag inte alltid kan samsas...
...så vore det inte osant att säga...
...att jag är glad att du är hemma.
Vem har hängt upp den?
Digweed, kom och ta ner den!
Snart är stjärnorna slut, Serena.
Månen kommer allt närmare.
Vad ska vi göra?
Hur kunde du lämna mig så där i skogen?
Den här tillhörde den allra första månprinsessan.
Förlåter du mig?
Den passar dig som handsken.
Åh, Loveday, det här är hopplöst. -Vad?
Jag är långt från att hitta pärlorna.
De måste vara här nånstans.
Gömda.
Följ med mig.
Vart?
Ner? Nej, jag går inte ner.
Ger det inte otur att se klänningen? -Du skulle se mig som jag är.
Och vad betyder det?
Benjamin... Jag måste berätta en sak.
Något jag skulle ha berättat för länge, länge sen.
Min älskling, vad är det då?
Jag är inte den du tror att jag är.
Jag är en de Noir. -En de Noir?
Jag lärde mig hata alla Merryweather, men mötet med dig förändrade allt.
Du har lurat mig. -Nej.
Du låtsades älska mig.
Men du smed planer bakom min rygg för att hitta de löjliga pärlorna!
Det var din far som sände dig, va?
Genom att gifta mig med mig har jag mist hans kärlek för evigt.
Vår kärlek kan förena våra familjer.
Det kan häva förbannelsen. -Förbannelse? Prata inte strunt.
Och du fyller detta hus med dina de Noir-blommor!
Nej, snälla. Du förstår inte. Förändrar inte kärlek allt?
Nej, min älskling.
Men hat gör det.
Så...du försatte din chans att förena familjerna.
Han krossade mitt hjärta.
Jag tror att han krossade sitt med. -Han lät mig förtappas för evigt.
Det måste ha varit en ganska stor chock för honom.
Kanske om du låtit honom lugna sig, bett om ursäkt.
Skulle jag be om ursäkt?
Du förstår inte, eller hur? -Jag börjar förstå en sak.
Dalens verkliga förbannelse är stolthet.
Digweed, sluta! -Herrn ville det.
Rör inte en fena. Jag kommer tillbaka.
Kallas en sån här flicka för månprinsessa?
Just det.
Berätta mer om förbannelsen.
Himmel. -Där är hon.
Varje gång en ny månprinsessa kommer-
kommer också detta porträtt.
Men se på det. Se på det!
Digweed, du kan röra dig nu.
Tack och lov.
Ser ni inte? Där, titta! Hon visar oss.
Hon tog pärlorna.
Menar du att månprinsessan själv tog månpärlorna?
Ja. Och hon visar mig var hon gömde dem.
Var då? Var la hon dem?
De är i ett träd i skogen. -Stor hjälp...!
Jag såg vad som fanns i närheten. Jag tror attjag känner igen platsen.
Mm, vad då? Vad då?
Bara en person har levt i skogen hela sitt liv.
En som har det i blodet.
Robin? Omöjligt.
Han är en arrogant fårskalle. Jag vill aldrig möta honom igen.
Det är en hederssak. Det handlar om...
Stolthet?
Lycka till, lilla prinsessa! -Adjö.
Vänta, vänta. -Nej, fröken Heliotrope.
Ni stoppar mig inte. Det här är mitt hem och jag ska slåss för det.
Jag vet att du måste göra det. Jag börjar förstå en smula.
Jag tror på dig.
Adjö. -Adjö, fröken.
Var försiktig. -Jag lovar.
Här är posten.
Loveday?
Käraste Loveday. Möt mig kl. 12 på Moonacre.
Prinsessan! Du överlämnar dig. Så snällt av dig.
Storfångaren fångad!
Släpp ner mig, lilla häxa! -Givetvis.
Du vågar inte! -Inte?
Min fot!
Tack, älskade Serena. Iväg nu.
Vänta. Det gör ont. Mitt huvud sväller upp.
Nej. Det såg ut så förut också.
Jag släpper ner dig om du gör en sak för mig.
Lova bara att lyssna. Säg: "Jag lovar."
Säg det bara! -Jag lovar. Du slog mig, ta ner mig.
Nåväl.
Han då?
Du är en de Noir.
Han kommer högst troligen att bita dig.
Jag lyssnar.
Fröken de Noir. -Sir Benjamin.
Jaha... -Jaha...
Benjamin, jag är här.
En ursäkt vore på sin plats. -Ja, verkligen.
Någon har betett sig mindre bra. -Just det.
Jag är ledsen. -Med all rätt.
Ursäkta mig? -Det blir svårt att förlåta dig...
Förlåta mig? Vad i hela världen menar du?
Försök inte med mig, Benjamin Merryweather. Du bad mig komma hit.
Du ville träffa mig. -Va?
Maria.
Var fasen är jäntan?
Adjö. -Snälla Robin.
Jag lovade att lyssna på dig.
Och det harjag gjort. -Robin, du måste hjälpa mig!
Du är en Merryweather.
Jag borde döda dig. -Då dör hela dalen med mig.
Du och jag kan stoppa det och vi har bara till månuppgången.
I natt. -Jag lyssnar fortfarande.
Hon är tillbaka i skogen. Och den här gången...
...lämnar hon den inte.
Beväpnade män där vill henne illa!
Jag hade inte gått med på det om...
Jag visste inte. Ni förstår...
Jag måste hitta henne. -Var inte dum. Jag gör det.
Jag hittar i skogen.
Ursäkta mig, men jag tror att jag vet exakt var Maria är.
Gör du? -Hur vet du det?
Jag är en superb kock, frun. Därför har jag en suberb näsa.
Närjag i min ungdom strövade runt i skogarna-
kunde jag spåra allt som rörde sig.
Och så sa hon vart hon skulle.
Vad var det? -Villospår.
Varför hade du mitt band i fickan?
De är i ett mycket speciellt träd med stora rötter runt ett stort hål.
Jag vet var det är.
Säg attjag beslutar att hjälpa dig och att vi lyckas hitta pärlorna.
Vad händer sen?
Vi ger pärlorna till havet och... -Du vet att min farjagar dig.
Vi måste hitta dem innan han hittar mig.
Fröken de Noir, det är livsfarligt och inget uppdrag för en kvinna.
Det skulle ni ha sagt till Maria.
Det har jag gjort. Ofta. -Vänta, vänta!
Gudars skymning. -En kvinna till ansluter till oss.
Ni behövs inte på expeditionen.
Behövs inte...?
Det var bättre. -Det var luf...
Nog, Dogweed!
Jag har vårdat Maria sen hon var späd och jag tänker skydda henne nu.
Jag vet vilken väg vi ska ta.
Kom!
Vart tog han vägen?
Marmaduke, din jämrans äggrörare, vad gör du?
Förlåt, herrn. En smula övernitisk vitalitet.
Mina krafter här ute tycks inte vara det de är i köket.
Visa vart vi ska gå nu. -Ja, herrn.
Jag såg att huset rasar sönder. Trist att se det i sådant förfall.
Om du nu tyckte om det, varför flydde du från det?
Du tog ifrån mig allt jag hade kärt. Hur kunde jag stanna?
Flydde du långt? -Nej, inte särskilt långt.
Men du letade aldrig efter mig.
Han red runt i månader och finkammade hela grevskapet i sökandet efter er.
Marmaduke. Leder du oss eller inte? -Jo, herrn, jo.
Jordgubbe.
Häråt.
Vi har större chans att hitta henne om vi sprider ut oss lite.
Genom gläntan och över kullen. Vi är nära nu.
Kom, pojk.
Kom!
Kom an!
Wrolf. -Nu ska du dö.
Det här varjust snyggt. -Låt mig förklara.
Räcker det inte att en i min familj förråder mig?
Nu fårjag veta att hennes bror också är en förrädare.
Jag tar hand om prinsessan själv.
En gång för alla.
Här är det.
Stå stilla, pojk!
Var är pärlorna? -Hör på.
Månen dödar oss alla.
Tillbaka!
Vi måste hitta Maria!
Hur kunde du förråda mig så? -Maria, vänta.
Jag låter dig inte ta henne. -Stoppa ner kniven.
Du måste lyssna på Maria. -Förrädare! Du är inget för mig nu.
Spring!
Jag vet varjag hittar er!
Där allt började.
Häng med, bror! -Där är de, Dulac.
De är oss i hälarna!
Kom!
In här.
Vart tog de vägen? Jag kan svära på att de var här.
Robin, titta här.
Var är de?
Det måste vara hennes.
Var la du dem?
Pärlorna.
Öppna!
Robin, kom. -Är det nån hemma?
Häxeri!
Det är inte sant!
Det är så mörkt här.
Månpärlor, vi behöver er kraft. Visa oss vägen.
Robin, shh.
Det blev plötsligt så tyst. -Det är väl frånvaron av kvinnor.
Sir Benjamin!
Vi är vilse.
Maria. -Robin, kom.
Ser du inte? Hon visar oss vägen.
Coeur de Noir!
Merryweather!
God afton. Din brorsdotter har misslyckats.
Om du har skadat henne...
Sluta!
Nej! -Vi har hittat pärlorna.
Ge mig pärlorna. -De förbannade pärlorna.
De har bara gett oss sorg. -Nej, farbror.
Det är girigheten i våra hjärtan som har gett oss olycka.
Far!
Varför är ditt hjärta så fullt av hat?
Min dotter.
Vill du inte befrias från mörkret som håller dig fången?
Det är han. Det är han!
Far. - Benjamin.
Titta. Den femtusende månen. Förbannelsen går i uppfyllelse.
Om ni kan offra er stolthet kan vi rädda våra familjer.
Vi kan rädda dalen.
Du först. -Nej, nej, efter dig.
Jag måste göra det själv.
Vid den femtusende månen häver jag, Maria Merryweather-
månprinsessa av Moonacre, den förbannelse-
som höljt denna dal i mörker. Ta tillbaka det som är ditt!
Nej. Nej!
Nej! -Maria!
Mitt kära barn, du lever.
Farbror.
Var du orolig, Robin? -Nej.
Vem som helst hade klarat det.
Du är den riktiga månprinsessan.
Gudars skymning.
Det där är ett svart lejon, herrn.
Det är ingen fara, farbror.
Det är bara Wrolf.
Förlåt mig min envisa stolthet.
Loveday.
Stopp där! Jag gör slut på henne nu. -Nej, sluta, Dulac!
Sluta!
Det där var räddningspatrullen.
Maria, jag är här för att rädda dig.
Tack, men allt är bra.
Ska det...
...bli bröllop?
Åh, frun...
Herr Dogwood!
Så är det nu.
Inget kan göras åt det.